Mám tě ráda, Billy.
Já tebe taky, mami.
Dobrou noc.
Spinkej.
Ať tě blešky štípou celou noc.
Ráno se uvidíme.
Miluju tě.
Budu asistentem uměleckého ředitele. A Kenny říká:
" Kup si plášť.
Když chceš dělat na Madison Avenue, musíš na to vypadat."
Je sobota odpoledne, jdu ven a je chladno.
Jdu do obchodu, kde mají pláště,
a říkám: " Chci plášť, velikost 37."
Dají ho na mě a vypadám nádherně.
Říkám: " Beru ho."
A začínám se potit.
Beru šekovou knížku, podepisuju šek a ruce se mi klepou,
protože jsem vystrašenej.
-Dobrou noc. -Kam jdeš?
-Musím domů. -Bože, musím jít.
Jen to dokončím.
Takže podepisuju šek, ruce se mi klepou...
Kdo je to? Danny, že? Taxi!
-Musím ti něco říci. -Nemám čas. Musím domů.
Je to něco důležitýho.
Dám ti na starost zakázku Mid-Atlantic.
Na konci roku je budeme mít na 1 0 milionech.
Když ta kampaň půjde, já vím, že půjde,
nabídnou mi partnerství.
To je úžasný!
Až se to stane, tak chci, abys věděl, že tě beru s sebou.
Páni! Páni! To je ohromný.
Joanno.
Jsem doma.
Zapomněl jsem klíče. Musím zavolat do kanceláře.
Jo, budeš na mě pyšná. Mám dobré zprávy.
-Tede. -Počkej. Musím tohle udělat.
Znáš Jacka Edwardse z účtárny? Spáchal sebevraždu.
Jo, ahoj. Ted Kramer.
Musím mít ty fotky od retušéra zítra ráno.
-Odcházím od tebe. -Zlato. Neslyším.
Ty taky. Moc děkuju. Naschle zítra.
Už jste jedli?
Odcházím od tebe.
Tady jsou mé klíče.
Tady je American Express, karta Bloomingdale,
moje šeková knížka. Vybrala jsem 2 000 dolarů z našich úspor.
Tolik jsem měla, když jsme se brali.
-To je vtip? -Tady je čistírna a prádelna.
Obojí můžeš vyzvednout v sobotu.
-Ty. Ty to vyzvedneš. -Co se děje?
Zaplatila jsem nájem, inkaso, telefon, takže...
Ty sis vážně vybrala čas na...
Promiň, že jdu pozdě, ale měl jsem moc práce, víš?
Tak dobrý? Můžeme přestat?
Tak to je všechno.
No tak, dost. Dobře?
Co to děláš?
Kam jdeš? Jen mi řekni, co jsem udělal tak strašného.
-Nejde o tebe. -Tak o co?
Jde o mě. Je to moje chyba.
Vzal sis špatnou osobu.
-Nezvládnu to. -Pojďme dovnitř.
Nemůžu, snažila jsem se. Přísahám...
Joanno, prosím, jen... Promiň.
-Ne, nenuť mě jít dovnitř. -Chci si jen promluvit.
Jinak přísahám, že jednoho dne
-vyskočím z okna. -Prosím.
No tak. A co Billy?
Neberu ho s sebou. Nejsem pro něho dobrá.
Jsem k němu strašná.
Nemám trpělivost.
Bude mu beze mě lépe.
Joanno, prosím.
A už tě nemiluju.
-Kam jdeš? -Já nevím.
Ahoj, Margaret. Tady Ted. Je tam moje žena?
Jo. Joanna přijde?
Měli jsme malou hádku. Myslel jsem, že se staví.
Jestli se staví, řekni jí, ať se vrátí nebo zavolá.
Neboj. Nevzala si kufr. Nebude moc daleko.
Mám práci. Jestli přijde, řekni jí, ať zavolá.
Bylo na čase.
Joanno, to bylo od tebe tak... Ahoj, Margaret.
-Sbalila si kufr? -Není to nic vážnýho, opravdu.
Řekla ti, kam jde?
-Ty mi to řekni. -Jak to mám vědět? Nebyla jsem tady.
Vy dvě jste měly rozmluvy o mých nedostatcích
a já u toho nebyl. Povídal bych si,
ale ráno mám důležitou prezentaci
a musím to mít hotový. Takže, prosím, dovol...
Ty asi nechápeš, že máme vážný problém.
Špatně. Já. Já mám problém. Ty musíš jen
projít těmahle dveřma a vrátit se do postele.
-Fakt je... -Posledních šest měsíců
plivu krev, abych agentuře získal její největší zakázku.
A v pět jsem ji dostal.
V osm mi viceprezident říká, že budu ředitel toho oddělení.
Pak přijdu domů, abych sdílel s ženou
jeden z nejlepších pěti dní života, a ona se na mě podívá
a řekne mi, že už se mnou nechce žít!
Chápeš, co mi udělala?
Zkazila ti jeden z nejlepších pěti dní tvého života.
Seš ohromná. Ty seš...
Vážně mockrát díky.
Sesterstvo.
Díky, že jsi mě přišla rozveselit, ale...
Nepřišla jsem tě rozveselit.
Mám strach o Joannu.
Možná můžeš mít strach v soukromí svého bytu.
Joanna a já jsme neměli problémy, dokud ses nerozešla s Charleym.
To ti nevěřím.
Jen mi řekni pravdu, ano?
Tys ji navedla?
Ne, nenavedla jsem ji k tomu.
-Dávalas jí rady? -Ne, nedávala.
Joanna a já jsme spolu kamarádily.
A Joanna je velmi nešťastná.
Stálo jí to moc kuráže odsud odejít.
Kolik kuráže by to stálo, abys opustila dítě?
Kde je maminka?
-Cože? -Kde je maminka?
Kolik je hodin?
Malá ručička je na 7, velká na 9. Kde je maminka?
Bože. Řeknu ti to. Chceš vědět, kde je maminka?
-Měla mě odvést do školy. -Řekla, abych tě vzal já.
Řeknu ti, kam šla.
Víš, jak se někdy pohádáš se svými kamarády?
A pak chceš odejít a být na chvíli sám?
Někdy se máma a táta nepohodnou
a jeden z nich chce odejít a být na chvíli sám.
-Kdy se maminka vrátí? -Brzy.
Teď se nasnídáme! Dobře? Jen ty a já.
-Co si dáš? -Francouzský toast.
Chceš francouzský toast, dobře.
Tátovi dáme trochu vody na kafe.
Kolik si dáme vajec? Dvě pro tebe a dvě pro mě.
Máme mléko.
Máme máslo.
Máme 5 dolarů.
Mám 5 dolarů. Tady se posaď.
Budeš můj pomocník číslo jedna?
Sleduj. Jednou rukou.
Jdeme na to.
Víš, že nejlepší šéfkuchaři jsou muži?
Není to ohromný? Budeme to dělat častěji.
-Spadla ti tam skořápka. -To je dobrý.
Bude to křupavější. Máš to rád křupavý, ne?
Ty to rozmíchej a já udělám ostatní.
-V kolik je škola? -V 8.30.
Musíme si pospíšit. Musím si dát sprchu a oholit se.
Musím se s někým setkat.
A táta přinese domů penízky.
A něco uvaří.
Budeme se mít dobře! Kde má máma...?
-V troubě. -Pánev. V troubě.
Nejdříve potřebujeme oheň.
Ne, neděláš to správně.
Musíš to dělat rychle. Vidíš? Zápěstím.
Aby se to rozmíchalo.
Pak vezmeš chleba a...
Pak...
Přehneme toast. Tak.
-Zapomněl jsi mléko. -Nezapomněl. Mléko až naposledy.
Když se máš fajn, tak zapomínáš.
Chtěl jsem vědět, jestli mě sleduješ.
Zábava, ne? Kdy tě naposledy vzala máma do kuchyně?
Nemám to rád na kousky.
Toast chutná stejně na kousky nebo v celku. Chleba je chleba.
Mimoto je francouzský toast vždy přeložený.
V nejlepších restauracích to tak dělají.
Tak více ukousneš.
A mezitím si táta udělá kafe.
Bavíš se?
Nepamatuju, kdy jsem se takhle bavil.
Táta si udělá kafe.
-To je moc! -Ne, mám ji rád silnou.
Máma ji dělá slabou.
Můžu dostat džus?
Dobře. Jeden džus pro tebe.
Tati, pálí se to!
-Cože? -Pálí se to!
Sakra! Zatraceně!
Do prdele.
Jen klid. Všechno je fajn. Jsme ohromný.
Jen...
Jen klid. O nic nejde.
-Co je? -Potí se ti ruka.
-Kdy se máma vrátí? -Brzy. Říkal jsem ti to.
-Vyzvedne mě? -Možná. Když ne, tak já.
-Co když zapomeneš? -Nezapomenu.
-Co když tě něco přejede? -Tak tě vyzvedne máma.
-Slečno! V jaký seš třídě? -V první.
To je Billy Kramer. První třída.
Vemte si ho. Musím jít. Taxi!
Taxi!
-Gratuluji k Mid-Atlanticu. -Díky.
-Gratuluji. -Mám to zpátky od retušéra?
-Skvělý zprávy, Tede. -Mockrát díky.
Dobrý den. V 11.00 schůzka s Airwick...
-Kde jsou ty věci od retušéra? -Tady.
-Volala moje žena? -Ne.
Zrušte ten Airwick v 11.30.
Nikdy nezašla tak daleko, ale dřív
jsem poznal, když je naštvaná, protože
nemluvila.
Měli jsme zvyk, že jsem řekl: " Co se děje?"
a ona to vzala.
Ale posledních pár týdnů, možná pár měsíců,
co šílíme kolem té zakázky, jsem byl mimo.
Neviděl jsem že se to blíží, ona je taková...
Asi to udělala, aby mě přiměla zastavit se a říci:
"Jsi důležitá jako tvoje práce."
Je v tom jiný muž?
Myslím, že ne. Ona není ten typ.
Má kamarádku Margaret, bydlí dole,
znáš to, ženský drby. Myslím, že to upekly.
Zabralo to.
Já se zblázním!
Podívej, neboj se.
Ona se vrátí.
Nečekal bych, že se to stane mně!
Ne, aby tě to sebralo.
Vím, že se vrátí. Jsem fakt v pořádku.
-Máš ale problém, Tede. -Jo, a co?
Co budeš dělat s Billym?
Stalo se to teprve včera večer. Joanna se určitě vrátí...
Nic mi do toho není. Nevtírám se.
Chci znát tvůj názor.
Oceňuju, že sis na mě udělal čas.
Může to znít tvrdě,
ale myslím, že bys měl Billyho na chvíli poslat k příbuzným.
Myslíš, dokud se Joanna nevrátí?
Co když se vůbec nevrátí?
Já nevím...
Tede, poslouchej.
Řekl jsem chlapcům nahoře, že řídíš zakázku Mid-Atlantic.
Rozumíš? Taková věc přijde jednou za pět, šest let.
Jsou lidi, kteří mají vztek, že jsem to dal tobě.
Je to důležitý. Nepodělej to.
Spoléhám na tebe. Počítám s tebou na 110 procent,
7 dní v týdnu, 24 hodin denně. Já musím.
Nemůžu se zajímat, jestli máš starost o dítě.
Můžeš na mě spoléhat 25 hodin denně, 8 dní v týdnu.
Protože nejsem srab, Jime.
Domácí záležitosti nikdy nenosím do práce.
Chtěl jsi, abych se ti svěřil.
Když vyjdu ven, jsem nad vším. Chci, abys to věděl.
Já to zvládnu.
Tys mi dal šanci. A já to nepodělám.
Jasný?
Panáka si dáme později. Jsem v pořádku. Já musím
pustit páru Airwickovi do zadku.
Jsem v pořádku!
Neboj se.
Díky.
Mám tě rád, bídáku.
Tati?
Jo, zlato, moment. Jen dokončím tenhle nápad.
Nech mě to dodělat a pak se ti věnuju.
Jaký je to čas, když slon sedí na plotě?
Čas dát nový plot.
Zlato, prosím... Skoro jsem to měl.
Tati! Tati!
Sakra! Sakra!
Sedni si na gauč a ani se nehni!
Já věděl, že se to stane! Já to věděl!
Kdo ti říkal, abys tady nepil?
-Promiň. -Jo, promiň.
Řekl jsem, abys měl ten džus v jídelně!
Promiň.
-Kdo tě vzal do parku? -Ty.
-Kdo ti koupil zmrzlinu? -Ty.
A kdo slíbil, že až přijde domů, nechá tátu pracovat?
-Je to zničený. Nespravím to. -Promiň.
Máš být v posteli. Jdi už spát.
Vyčisti si zuby a spláchni záchod.
-Papírový ručníky. Co ještě? -Potřebujeme prášek.
V pořádku.
Ne, máma kupuje tu oranžovou krabici.
-Není v tom rozdíl. -Máma říkala, že je nejlepší.
-Jdeme. -Vezmi ten růžový.
Dobře, jdeme.
Dobře. A je to.
Potřebujeme vločky.
Dobře, jakou barvu?
Hej, Billy!
Billy! Já říkal, že máma do konce týdne napíše.
-Kdy se vrátí? -To se teď dozvíme.
Dobře. Čteme.
" Můj nejdražší, sladký Billy."
To jsi ty.
" Máma musela odejít.
Někdy v životě
odcházejí tátové
a mámy vychovávají své malé chlapce.
Ale někdy odcházejí také mámy
a ty máš svého tátu, aby tě vychoval.
Odešla jsem, protože musím najít
něco zajímavého, co můžu na světě dělat.
Každý musí, tak já také.
Být máma je jedna věc, ale jsou ještě další.
A to je to, co já musím dělat.
Neměla jsem příležitost ti to říci,
a proto ti to teď píšu.
Vždycky budu tvoje máma
a vždycky tě budu milovat.
Nemůžu být tvá máma doma,
ale budu tvá máma v srdci.
A teď musím jít a stát se člověkem, jak má být."
Dočteme to jindy.
Mně je to jedno.
TED & JOANNA KRAMEROVI ODDÁNI 4.DUBNA 1 969
-Dobrou noc, Jime. -Pojď k nám.
-Dej si drink. -Nemůžu, jdu pozdě.
Nač ten spěch? Děláme party pro Normana. Je tu 5 let.
Věřil bys tomu?
Rád bych, ale jdu pozdě. Musím pro Billyho.
Znáš novináře Jerryho Hoovera?
Řeknu ti něco vtipného.
Musím jít. Uvidíme se v pondělí.
Taxi!
-Nechte si drobné. -Díky.
Dobrý den, paní Klinová. Jdu pozdě.
To nic, ale Billy je rozčílený.
Jak se vede, kámo?
Měl jsem trochu problém dostat se z kanceláře.
Promiňte. Pojď, jdeme.
Díky, žes přišel, Billy. Počkej.
-Nezapomeň na sladkosti. -Díky mockrát.
-Naschle. -Díky.
-Měl ses dobře? -Jdeš pozdě.
-Ne tak o moc. Jen o 20 minut. -Chceš se vsadit?
Všechny mámy tu byly před tebou.
Proč z toho tolik naděláš? Byl hustý provoz.
Jestli chceš bejt velkej kluk,
tak se musíš naučit, že když někdo řekne promiň,
nebudeš se mračit, aby se ten druhý necítil špatně
ještě dlouho potom.
Tak jez.
Nejez prstama. No tak, Billy.
Víš to přece. Tady.
Vezmi si vidličku.
No tak. Sedni si rovně.
Jak bylo ve škole?
Jako vždycky.
Knicks konečně vyhráli.
Mně je to jedno.
Jak to myslíš?
-Mám rád Boston. -Boston? Proč Boston?
Protože máma je z Bostonu.
Seď a jez trochu. No tak.
Můžeš mě omluvit? Chci jít spát.
Trochu moc dortu, co?
Myslím, že jo.
Promiňte. Omluvte mě.
Louiso, pomoz mi.
Máš zpoždění 1 5 minut.
-Pan O'Connor je rozčílený. -To je všechno?
-Ano. Chceš teď poštu? -Ne, jen vzkazy.
Připomeň mi koupit při obědě panenku.
Dobře, dobře.
Promiňte, jdu pozdě.
A v úterý ve čtyři je rodičovská schůzka.
Dobře, díky.
Dej kuře do ledničky.
Víš, s kým Charley teď chodí?
S kým?
S rozvedenou s dvěma holčičkama ve věku Kim a Petey.
-Děláš si srandu? -Ne.
Jak to víš?
Vím.
Jak dlouho to je, co jste se rozešli?
Rok a půl.
Tak dlouho?
Řekl jsem ti někdy, že nám
s Joannou bylo líto, že jste se rozvedli?
Podívej tamhle na toho roztomilýho chlapečka.
Myslíš, že se ještě někdy vdáš?
-Myslím za někoho. -Ne.
Proč?
Možná je to jiný, když nemáš děti,
i když Charley a já nežijeme spolu v jedné domácnosti, i když oba
spíme s jinými, i když se znovu ožení,
je to stále můj manžel
a otec mých dětí...
To "dokud vás smrt nerozdělí" je pravda.
Řekněme, že Charleyho přejde krize středního věku
a přijde požádat o odpuštění.
Co bys udělala?
Myslím, že kdyby mě miloval,
nedovolil by mně se rozvést.
Pořád na něho myslíš, že?
Jen celou dobu.
-Myslíš na Joannu? -Nikdy.
Lháři.
Jsme ale dvojka.
Nemůžu tomu uvěřit.
-Zmeškals uzávěrku. -Je mi to líto.
Hele, něco ti řeknu. Začínám být velmi nervózní.
Od doby, co ti odešla žena. Je to už osm měsíců?
Vůbec si nepočínáš líp.
Jak to myslíš?
Nemůžu dovolit, aby tvoje rodinné problémy překážely mým povinnostem.
Musím řídit obchod.
Je mi to líto a slibuju, že už se to nestane.
Ano?
Jo?
Počkej chvilku.
-To je pro tebe, linka 461 . -Kdo je to?
Linka 461 .
Jo?
Ahoj, Billy. Co se děje?
Ne, hodina televize denně. To je pravidlo.
Ne.
Je mi jedno, co dělají jiný mámy, Billy. Máme dohodu.
Teď nemůžu mluvit. Mám práci.
Promluvíme si večer, až přijdu domů, dobře?
Čokoládovou zmrzlinu. Pamatuju si.
Začínám být nervózní.
Dej to dolů a jez.
Co je to za blaf?
-Řízek Salisbury. -Nesnáším to.
Minulý týden ti to chutnalo.
To ne. Nesnáším tu hnědou věc. Je to odporný.
-Cibule a omáčka. -Mám alergii na cibuli.
Nemáš. Měl jsi to minulý týden
a já říkal, že to je moje oblíbený, a ty na to: " Moje taky."
-Neříkal. -Ale ano.
Je to normální hamburger.
Kousni si. Je dobrý.
Co se děje?
Budu zvracet.
-Ne, nebudeš. -Je to hnusný.
Není, Billy. Jez.
Vzpomněl sis na tu čokoládovou zmrzlinu?
Ano, přinesl jsem čokoládovou zmrzlinu
a ty ji nedostaneš, dokud nesníš večeři...
Kam jdeš? Vrať se.
Slyšels mě?
Raději to nedělej.
Raději přestaň. Varuju tě.
Slyšels mě?
Teď mě poslouchej. Nedělej chytrýho.
Dej to zpátky, dokud nesníš večeři.
Jednou si kousneš a uvidíš.
Neopovažuj se. Nezkoušej to.
Slyšíš mě? Nech toho.
Dáš jeden kousek do pusy a budeš mít velmi velký trable.
Neopovažuj se. Polož to.
Nebudu to opakovat. Nebudu to opakovat.
To bolí!
Nekopej mě.
-Nenávidím tě! -Nebudu se s tebou dohadovat.
Seš rozmazlenej spratek!
-Nenávidím tě! -Já taky, ty prevíte!
-Chci mámu! -Máš jen mě.
Chci mámu!
Mami...
Tati?
-Jo? -Omlouvám se.
Já se taky omlouvám.
Teď už spi, protože je pozdě.
Tati?
Copak ještě?
Jdeš pryč?
Ne.
Zůstanu tady s tebou. Mě se tak snadno nezbavíš.
Proto máma odešla, že jo? Protože zlobím?
Tohle si myslíš?
Ne.
Tak to není, Billy. Máma tě moc miluje
a důvod proč odešla nemá co dělat s tebou.
Nevím, zda to bude dávat smysl, ale zkusím ti to vysvětlit.
Důvod, proč asi máma odešla byl,
že jsem se dlouhý čas
snažil udělat z ní určitý druh člověka.
Určitý druh ženy, kterou jsem si myslel, by měla být.
A ona taková nebyla. Ona...
Nebyla prostě taková.
Myslím, že se dlouho snažila udělat mě šťastným,
a když nemohla, snažila se o tom se mnou mluvit.
Ale já neposlouchal. Měl jsem hodně práce a myslel jsem
jen sám na sebe.
Já myslel, že když já jsem šťastný, ona je taky.
Ale asi byla v duši velmi smutná.
Máma tady zůstala déle, než chtěla, protože tě moc miluje.
A důvod, proč nezůstala dál, byl,
protože nemohla vystát mě.
Neodešla kvůli tobě. Ale kvůli mě.
Teď spi, protože už je hodně pozdě.
Dobrou noc.
-Dobrou noc. -Ať tě blešky štípou celou noc.
Uvidíme se ráno.
-Tati? -Ano?
Mám tě rád.
Já tebe taky.
ŠŤASTNÝ HALLOWEEN
-Dámy a pánové, -Dámy a pánové,
vítejte na halloweenské slavnosti.
...vítejte na halloweenské slavnosti.
-Se strašlivými skřítky. -Se strašlivými skřítky.
A strašidelnými duchy.
A ošklivými čarodějnicemi.
Tome, oba víme, že je to porušení práv.
To není rozdíl. Je to buďto jméno nebo portrét.
To je mi jedno. Jestli to chtějí, tak to musí zaplatit.
Dobře, ahoj.
Ahoj, Kramere.
Podíváš se na zprávu pro Mid-Atlantic?
Myslím, že je to dobrý.
Ano.
Ano, co?
Půjdu s tebou na večeři.
Děkuju.
Není zač.
Do prdele!
-Musím jít. -Co se děje?
Musím jít.
-Mám ti zavolat taxi? -Ne, mám v 8 schůzku.
-Kam jdeš? -Do koupelny.
Tohle je skříň. Koupelna je tamhle.
Jo, máš pravdu.
Kvůli tomu, že ti blbci porušují předpisy, tak se musím ujistit...
Ahoj.
-Jak se jmenuješ? -Jsem Phyllis Bernardová.
Kdo?
Jsem kamarádka, obchodní společnice tvého otce.
Panebože.
-Máš ráda smažený kuřata? -Smažený kuřata? Moc.
Já taky.
Je to opravdu...
Ráda jsem tě poznala...
-Ahoj. -Ahoj.
Právě jsem poznala tvýho syna.
Nikdy to nezvládneš, pokud se nebudeš soustředit.
Dobře, do toho. Chytrej kluk. Drž rovnováhu.
Dobrý? Jak se cítíš?
Fajn.
Pořád jeď, jeď! Úžasný!
Nezastavuj! Billy, šlapej!
To je ohromný. Jak se cítíš?
-Dobře! -Vypadáš skvěle!
Nejezdi daleko!
-Jo? -A tak ten pes opravdu kousl Toma.
Tom se tak lekl, že skočil do bramborovýho salátu
a strčil ho přes stůl.
Jo?
-Pak... -Zavážu ti tkaničku.
Co se stalo pak?
Ten velkej pes ho honil a přeskočil přes stůl.
-A všechno to shodil? -Jo.
Co se stalo pak?
Nechci přijít pozdě do školy.
Tady máš úkol. Dej mi pusu.
-Ahoj, Tommy. -Ahoj.
Taxi!
Ahoj.
Telefon zvedne tvá paní na hlídání a říká že nemůže říci, kde jsi.
Řekni mi, kdes byla.
Víš,
můj učitel francouzštiny mě pozval na rande.
-Kdy? -Včera.
Měla jsi rande.
Já věděl, že mi něco tajíš!
-Připadá mi docela fajn. -Jo.
-Tak jsme šli na večeři. -Vážně?
Já zjistila, že je ženatý.
Chodí na psychoanalýzu.
-Vyprávěl mi o svém životě, -Skvělý!
...zatímco já myslela na to,
že musím platit chůvě 3,25 dolaru na hodinu,
abych poslouchala jeho problémy.
Tati! Tati, hele!
-Dej to pryč z ruky. -Jdu pro něho.
Slyšels mě?
Stůjte, stůjte!
To bolí, tati.
-Tati, rychle. -Dobře.
-Já nevidím, tati. -Jen klid.
Pozor!
Tati, rychle, prosím.
-Už jsme tam. -Nevidím na oko.
Ukaž. Kde je pohotovost?!
Jak se to stalo?
Spadl z prolézačky.
Měl v ruce letadlo.
Už to bude.
-Netrapte ho. -Nebudu.
Pane Kramere, můžete na chvíli ven?
Jo. Může sem ona?
Margaret, pojď sem.
-Zůstaň, tati. -Hned tu budu.
-Tati, zůstaň. -Budu vedle.
To nic, drahoušku.
Promluvím s doktorem.
Hned se vrátí.
Jsem tady.
Nepřijde o oko?
Ne, ale musím udělat pár stehů.
Kolik?
-Asi 1 0. -Cože?
Nebojte. Nebude mít velkou jizvu.
Potrvá to asi 1 5 minut, počkejte tady.
Chci být u něho.
-Nemusíte u toho být. -Je to můj syn.
Když mu budete něco dělat, budu u něho.
Hodný chlapec. Jsi statečný.
To nic.
Klid.
Už jsme skoro hotový. Už jsme skoro hotový.
Jak mu je?
Je v pořádku. Teď spí.
To je dobrý. Udělám to.
Tede, je mi to líto.